[מוזיקה]
אז
[מוזיקה]
[מחיאות כפיים]
אוקיי
לאנגלי
הייתי בן ארבע כשהם באו ותפסו אותי
ו
[מוזיקה]
זה היה בקיץ 1959
ולבשתי
כותנה 90 שאמא שלי הכינה לי
וחיילים נכנסו הביתה והם
היו
בעייפות צבא ירוקים
והם פשוט באו כולם ישנים
ואף אחד לא התעורר
אף אחד
בדרך כלל זה היה מעיר את אבא שלי
ברגע אבל אף אחד לא התעורר
שמו אותי בחלק האחורי של הג'יפ
ופשוט נסענו
ימים
בלילה לא בשעות היום
אה, הלכנו בדרך 66
אחורה. גרתי
צפונה משם אז נסענו
לכביש 99 של המדינה.
לכביש
66
ואז מזרחה
ו חלק מהזמן
נסענו בשעות היום אבל היינו מתחת
לאדמה
ואני לא יודע איפה היינו
אבל אלו היו
מנהרות
שהן
היו רחבות מספיק בשביל שני ג'יפים
לפגוש אבל אף פעם לא פגשנו אף אחד והיו
אלה
אור הדוב הגדול הישן נורות תלויות
על חוטים שרק היו עטופים
[מוזיקה]
הייתם רוצים אם הייתם מתחת לאחת
הייתם יכולים לראות את הבא
אז זה היה בעצם כדי להראות לכם
לאן המנהרה לא תכוון את דרככם
ואנחנו ניסע.
לנצח
וגמרנו
בווירג'יניה
וזה היה לפני שמטה הסיה
היה שם
אז אני לא יודע באיזה בניין
הוחזקתי הוחזקתי במרתף
ואיפשהו
לאורך הקו
נמחקו לי בראש
כדי שלא אצליח תזכור שהמשפחה שלי
לא הייתה בוכה בשביל אמא שלי
אתה יודע שעדיין
דיברתי אנגלית אבל בקושי
אני מתכוון שהייתי בן ארבע
הייתי מאוד רהוט לילד בן ארבע
אבל עדיין הייתי בן ארבע
והם
התחילו את המוח שבר
על ידי
החזקת ראש ראשון לתוך גיגית
מים
עד שטבעתי
והתעוררתי בתוך מיכל ההתחדשות
ולמיכל ההתחדשות יש ג'ל ירוק
שאתה צף בתוכו אז זה
אחד מהאזורים שבהם אין לך
גירוי אני לא יכול
כן
וכשהתעוררתי הראש שלי היה מגולח
אז לא היה לי שיער
שהשיער
שלי היה חוטי וסבוך בקלות
ואחרי
כל הנסיעות האלה וללא מברשת זה
כנראה היה בלגן בכל מקרה אז
לא דאגתי מזה.
יודע למה לא זכרתי את
המשפחה שלי אבל כן זכרתי
את הטיול
אולי זה
זכרונות מזבח אחרים
אבל אה,
שמו לי מספר
כאן
אין צלקת אבל
אני חושב שזה היה יותר חותמת מאשר
קעקוע
אבל אני הייתי מספר 7
הסוכן שהפעיל את
הזיכרונות שלי
היה מספר חמש
זה היה חלק מהסיבה שהוא פנה אליי
למרות שחלק
ממני זכר אותו
הוא זכר שהיה מספר חמש
שמספר אחד היה לו משהו אבל אני
לא חושב שהוא זכר שהיה ב
לנגלי,
אבל בפעם הראשונה
שהייתה להם את הרשימה הזו
של עינויים שהם העבירו אותנו
לשברים במוח
כשאדם מבוגר עובר את הדברים האלה
הם פשוט מוותרים ומתים
או הופכים קטטוניים
כשילד קטן מספיק עובר
אותם
הילד יבחר לחיות
לפי להפריד
חלק מעצמם
בתור בועה סביב הזיכרון הזה, כך
שהם בעצם לוקחים את הזיכרון הזה
ומניחים אותו בצד
כאילו זה לא קרה
המטרה
הייתה ליצור
מערך של 13 על 13 על 13 מעוקבים של
הבועות האלה
ברצף היררכי
כך הם רק אימנו אחד
להגיד להרוג אנשים עם המוח שלהם
כל תת-השינויים האלה
ילמדו את זה מזה
זה היה נוהל הפעלה סטנדרטי,
כך שכאשר אתה מחבר את זה זה קצת
פחות מ-2200 שינויים
זה אני מצטער
זה 2200 שינויים
האם זה אומר שיש לך
2200
חוויות טראומה
אז בכל פעם שיש טראומה
לא נוצר מזבח חדש
שזה היה המטרה שלהם אני לא חושב שהם
היו כל כך יעילים אני חושב שהיו
פעמים שהייתי עקשן והם היו צריכים
לעשות את זה מחדש
כשזה הגיע למקום שבו הפסקת
להגיב לעינוי ספציפי הם
ילכו לעינוי הבא ברשימה
הם התחילו עם טביעה
כי הם רצו שתלמד
לנשום במיכל ההתחדשות
שהיה נוזל
ומאוחר
יותר כשהייתי
בבית
התקשיתי ללמוד לשחות כי
הייתי ממשיך לנשום את הבריכה
טוב זה מה שהם חייבים לי לעשות כדי לעשות את
זה
אז אממ
אני לא זוכר את כל
העינויים כי לא ניגשתי
מספיק מהשינויים האלה
כדי לדעת מה היו כל העינויים
זכור שטבעתי
נאנסתי שוב ושוב עשה
סדום
ממוסמר בתוך קיר ונשארתי
להיחנק
נעול בתוך כספת
עם ילדים אחרים
ללא אוכל ומים
ירו בי
גם אני נורה בלב
לא רק על ידי הצוות אלא על ידי ילדים אחרים
כי אנחנו נאלצנו להרוג אחד את
השני
חלק ממה שלמדנו
היה שמוות הוא אופציה
שאתה יכול
להיות ללא ספק מת ולמחרת יום או
יומיים תחזור
אממ
וזה היה נכון בשירות
זה
שאתה מת אתה נזרקת
להתחדשות או
מכניסים אותך לגוף שיבוט חדש
אז
אולי אתה מת היום אבל אתה לא
מחר
אין מנוס אתה תמיד תהיה
חלק מהם
המוות הוא לא
קבוע
אתה לא יכול לברוח מהם
אז
זה על המסמר בקיר
היו לי
סיוטים על זה במשך
עשרות שנים
לפני שהזיכרון נפתח
וזה היה בעצם וריאציות של
ילד בלונדיני קטן ומכוער
שאישה
תפתח דלת ארון והילד
היה זוחל פנימה
וזוחל דרך הקיר
פשוט בעצם התנהג כמו סנאי
בקיר
זה מה היה הסיוט
וכשהזיכרון סוף סוף הגיע
זה היה להם חלק מהקיר
שהתרוקן
מכל הבידוד והחיווט והכל
זה היה רק ​​חלק ריק
ש היה
קצת יותר גדול ממה שרובנו היינו
והם היו דוחפים אותנו לתוכו
שמים עליו חתיכת דיקט ומבריגים
אותו
ופשוט משאירים אותנו שם
אז אממ,
כשסוף סוף
קיבלתי שזה מה שהזיכרון היה
הסיוט הפסיק
אבל הזיכרון שלהם עדיין חי מאוד,
הייתה
ילדה שכן
בשנות התשעים
שנראתה כל כך כמו הילדה הקטנה
בסיוטים שחוויתי
כאלה על בסיס קבוע,
כך שהעובדה שחשבתי עליה כעל
ילדה מכוערת,
זה נותן לך איזשהו מושג על הדימוי העצמי שלי
בזמנו
אז
הייתי קטנטנה ורזה והראש
שלי המשיך להיות מגולח והחזיקו
אותי
בפיג'מה בבית חולים כל הזמן וכנראה
חשבתי שאני מכוער
ואני לא זוכר שאמרו לי
שאני אבל
זה לא היה מזעזע אותי אם היה להם
שהאנשים
שעבדתי איתם
שעבדו איתם
בצורה מטורפת להגיד את זה
האנשים שאחראים על שבר המוח
היו כולם אמריקאים,
אני חושב שלאחד מהם היה אקסון גרמני,
היו
כמה אתרים בסביבה רובם היו
מנסידים או אפורים
שהיו בלנגלי ולא
ראיתי אותם לעתים קרובות
אני יודע שהיו
פעם
שהוציאו אותי מהאזור שלנו
ובמסדרון
שבו יכולתי לראות
אולי הייתה בריכת הקלדה,
אתם יודעים מהימים לפני מחשבים
שלכולם יש את מכונות הכתיבה,
היו שם אנשים שהקלידו והיו אנשים
שעמדו איתם
והשגיחו
ונלקחתי במסדרון למקום
אחר ושם פגשתי את
הגברת הנגה האחת
שהייתה בחלוק מעבדה לבן.
כאילו זה היה נורמלי
אז אממ
עם הזיכרונות שלי מהאנשים האלה
הפנים שלהם לגמרי חסרות
הייתה מסיבת חג המולד אחת
והתחושה
שלי
היא שזה היה כשהמטה של ​​הסיה
הוקדש
וחלקנו
הובאו לזה והייתי
בשמלה אמיתית
עדיין היה לי ראש קירח
והיה עץ חג המולד בפינה
והזיכרונות שלי כולם עוצרים
בירכיים
אני יכול לראות
חצאיות וגרביים עקבים גבוהים אני יכול
לראות מכנסיים ונעלי שמלה
הכל על זה שהם בלתי נראים
אז ברור שזה הזיכרון שלי נמחק
באמצעים מסויימים
אממ
לא חשבתי
שיש להם את הטכנולוגיה אז
אבל הם כנראה עשו זאת כששלחו אותי
בחזרה
כדי להיות מסוגל לכוונן את זה ככה
אוקיי
איך אתה יודע
שזה היה
בסיס לאנגלי כשלעצמו
איך מצאת זה
כשאני חושב על זה זה כאילו המילה
langlius
שרבוטה על זה אוקיי
אני לא יודע איך להסביר את זה זה
הזיכרון אומר שזה לאנגלי
אז
אולי הם אמרו לי שאני לא יודע
אבל אה
אז זה יש להיות
אזור מאוד מנותק, אני מניח שאני
מתכוון
שזה היה צריך להיות איזשהו
מגזר מבודד מאוד מופרד שם ממש בבסיס,
שם התרחשה המציאות
בעוד ששאר הבסיס כנראה היה
רגיל. מכיר כוח אדם וכאלה
זה
היה מתחת לאדמה
אני לא בטוח כמה מפלסים מתחת לאדמה
והיה לו תחושה של בית חולים בכלא
אז לא חלונות שמעולם לא ראית כמו
אור שמש או משהו
לא לא היו חלונות שם
הכל היה לבן
[מוזיקה]
הקירות היו אריחים עד
לגובה מטר בערך
זה היה כנראה שלושה מטרים אבל זה היה
בערך בטווח הזה
והאריחים היו לבנים הקירות היו לבנים הרצפות
היו עם אריחים לבנים
כמה מהרהיטים היו יכולים
לצבוע לבן היה לבן
זה היה לבן
החדר האישי שלי
בחדר מספר שבע
היו מיטת תינוק
ושירותים
קטנים
וכיור קטן וללא מראה וחלון
אחד בדלת והוא היה
קטן מאוד
אז הם יכלו לראות אותי לא כדי שאוכל לראות
כלום
והפיג'מה שלי הייתה לבנה והשמיכה האחת
היה לבן
והם
היו ממש מודאגים אם אני אשב
ואלך
כי זה היה סימן
להיות קטטוני
והם איבדו את הילדים שהלכו
לקטטוני
זה היה זה שהמוח התייאש
הם רצו שתרצה
לחיות
אבל הם רצו לשבור אותך
ו
-80 אחוז מהקבוצה שלי
הפכו קטטוניים
כמה כמה ילדים היו שם
שאתה זוכר
מאות
היו מאות כשהגעתי לשם
מאות
ושמונים אחוז רואים את כולם
במקום אחד בכל
פעם לפעמים
היינו בו מדי פעם חלל קפיטריה
בסדר,
לא נתנו לנו אינטראקציה
אבל נהיה יחד בקפיטריה וככה
ידעתי שסטיב היה
שם כי
ראיתי אותו בקפיטריה
ואמ,
אבל כולכם נפרדתם מופרדים בחדרים
הישנים שלכם
לא אפשר לצאת החוצה אז
במהלך היום היו קורים לך כל הדברים האלה
לפעמים אתה פשוט יושב שם
כל היום
כן לפעמים אתה בחדר
כל היום במשך כל השבוע
ואז הם היו באמצע
הלילה מושך אותך החוצה ועושה לך שטויות
ומכניס
אותך בחזרה לחדר אם
לא הרגו אותך
או שמים אותך בטנק של רג'ין וכשיצאת היו
שוטפים אותך שמים אותך ב-
pjs טרי ומכניסים אותך בחזרה לחדר שלך
לפעמים הם היו מביאים לך אוכל
בחדר שלך
לפעמים הם נותנים לך לגווע ברעב
ואז לפעמים אם הם
חשבו שהיית בבדידות
מספיק זמן הם היו מושכים אותך לקפיטריה
עם ילדים אחרים שאתה לא. מותר
לשחק איתך אתה יודע
שאסור לך לדבר אתה היית צריך
פשוט לשבת ולאכול
או
כל משימה שהם היו בשבילך
האם היה משהו
כמו
אימון גופני
כרוך בכל סוג של אימון
שלא עשית באותו שלב. נקודה
שהם התרכזו בשבר במכרה
שזה היה השנה וחצי הראשונות
כך שזה 1959
עד
1960.
אבל בסוף 1960 היה לי
עד סוף 1960 היה לי את
המספר הנדרש של
שינויים
ב
-1961
נסעתי למונטוק לשישה חודשים
והם
החזיקו אותי בכלוב
ובסוף
ששת החודשים
החזירו אותי לאותו החדר שלי בלנגלי
ונסעתי במכונית
בין המקומות האלה
אז ידעתי שזה מונטוק
באותו שלב ידעתי שזה לאנגלי
בגלל שיכולתי לקרוא את הסימנים
ובגלל
שאמא לימדה אותי קראתי ממש
כשהייתי בן ארבע
אז
אולי הם מחקו את אמא אבל הם לא
מחקו את הקריאה כמו שצריך אז
אולי הייתי היחיד מבין הילדים
שיכול לקרוא ולכתוב
אני לא יודע
אממ
היו ילדים גדולים יותר אני מתכוון שהיית היית בן
ארבע ארבע חמש שש
היו ילדים שהיו כמו
לפני גיל העשרה שלהם או משהו
שהיה להם הקבוצה שלנו הייתה בין
ארבע לשמונה כשאנחנו הגענו לשם
כולנו היינו קטנים
מי שעשה את
המחקר המקדים ידע שזה מצריך
ילדים קטנים בטוחים
שהילדים הגדולים יותר ימותו
והם קיוו שיותר מזה יחיו
אבל 80 מאיתנו מתו בשנה הראשונה
זה בזבוז שערורייתי,
אני מתכוון, אני לא יודע למה
משרד ההגנה סבל את זה אני
לא יודע למה ה-cia סבל את זה
להפסיד כל כך הרבה מאיתנו
אבל ההבנה שלי מוותיקים אחרים
של התוכניות האלה היא
שבשנת 1980 הם הפסיקו לעשות את
השבר הקיצוני במוקש
שהם
היו רק עושה כמו 30 משתנה כל אחד
האנשים שסביבך את
העובדים שהיו
שם הרבה
היית אומר כמו צוות מוסמך
שידע כמו כלב כמו רופאים אני
מניח שאלו היו כמו פסיכיאטרים
איתך יודעים כישורים מיוחדים נכון
אנחנו עושים את זה קודם מאיפה
אתה חושב שכל הטכניקה הזו
הגיעה האם הכל בא
מגרמניה או האם
אתה חושב שזה היה שם קודם האם
הם ידעו על זה קודם
איך הם ידעו איך לשבור את
הטכניקה וכל מה
שאני לא יודע? יודע מהזיכרונות שלי
אוקיי
עשיתי מחקר
והיה
הרבה מחקר
בשנות ה-1800
אמריקאים אנגלים
גרמנים צרפתים ורוסים
אוסטרים
כמעט הייתה מלחמה קרה על
סוג זה של
סוכנים
והרבה מחקר נעשה ואז
נקבר
כך
שב בשנות ה-60
אנחנו רואים את kgb וה-cia ו-mi5
כולם עושים את אותו מחקר שוב
אז
אני חושב שהרמה שהייתי בה הם
בנו על המחקר הישן
אז אני חושב שה-mkultra הידוע בציבור
חזר על המחקר הישן
והפעם השתמש בסמים שלא היו
זמינים בשנות ה-1800, זה נכון,
ה-LSD וכאלה,
כן, ה-LSD היה בסמים חדשים
אז האנשים סביבך איך הייתה
ההתנהגות שלהם האם הם היו
פשוט קרים חסרי נשמה עבורך או האם הייתה
אינטראקציה כלשהי
האם הם אהבו סדיסטים או
איך הם עשו לתקשר את
כל זה
האנשים האחראים היו סדיסטים
הם נהנו ממה שהם עשו לנו אה,
האנשים היום-יומיים שביצעו את
הפקודות שלהם
היו קרים וקליניים כאילו זה היה
רק ​​עוד יום עבודה
אה,
הם כנראה היו
עלולים לשבור
את עצמם לעשות את זה זה אפשרי כן
זה כיף
אה במיוחד אלה שעושים את זה היום
הם כנראה שבורים במוח
אבל אלה אז
זה כאילו
לא הייתה רחמים
לא הייתה הגנה
אממ
אני יודע שהיכולות שלי נוצלו על ידי
שהם תקפו אותי
כי זה מה קרה כשחזרתי
ממונטוק, היכולות שלי נוצלו
בנשק ואז לימדו אותי את
הכישורים שהם רצו שהמזבחות שלי יהיו
בסדר
לימדו אותי איך
להרוס אלקטרוניקה עם המוח שלי
לימדו אותי איך להרוג אנשים עם
המוח שלי לימדו אותי איך
להרוג אנשים עם נשק לימדו אותי
איך
להיות מתנקשת
בלי להיתפס
וחלק
מזה הוא הנינג'ה בראות
אתה שם
שדה
[ __ ] את הצ'י שלך
שגורם לזה שאנשים אפילו לא
רואים אותך
אני יש לי זכרונות של מזבח מתנקש
שיוצאת מחדר מלון עירומה לגמרי
מכוסה בדם של
הקורבן שלה
ואף אחד אפילו לא רואה אותה הם מסתכלים
דרכה כאילו היא לא שם אין לי
מושג איך היא מצליחה לעשות את זה
אבל ראיתי אותה תעשה את זה יותר מפעם אחת
אוקיי
אה זה
ברגע שהמזבח
הראשון
הופעל
היו לי
אחרים
כמעט כמו דומינו אלה שהיו
קרובים אליו
התחילו הם מתחילים אני מתעורר איתו
במזבח הזה
וצופה מה הוא עושה עם
חוסר היכולת משפיע על מה שהוא עושה
זה שזיכרון או שזה בזמן אמת
בדרך כלל
זה נמצא בזמן אמת
לא אני מתכוון האם זה מהעבר או
לא יש לי אולטרה עדיין פעיל אוקיי
אוקיי כנראה צריך לדבר על זה
לדבר על זה אה יותר ב פירוט כי
אתה יודע שהרבה אנשים עדיין
לא מבינים איך אתה יכול להיות
איפשהו עם המזבח שלך ולהיות כאן פיזית
בסדר אז אתה זוכר את האימונים
את האימונים הקרביים את אימוני הנשק
אה את האימון הפסיוני הנפשי כמו ובכן
אומנויות לחימה
גם הכל
אומנות
אום
קסם
לימדו אותנו קסם על ידי
illuminati הבווארי היינו
עשינו אימונים מאבירי טמפלרים שהיו
לנו
נינג'ות יפניות באו ללמד אותנו
וזה היה אימון מאוד
מורכב
האם אתה יכול
לזכור משהו כמו הכי
ברור זה אתה יכול לתאר
כל חלק בו
היינו מעמידים אחד מול השני
שבו
היינו צריכים לקבל מיגון
כדי להגן אחד מהשני
וזה היו
הפקודות שבהן רק אחד מאיתנו
יצא מהחדר
בחיים
ויכול להיות שיש חמישה של אנחנו בחדר
וזה לא היה חסום שימוש בכל מה
שיש לך
רק אחד מכם יוצא חי
נאלצנו להרוג אחד את השני
ולא היו בריתות
עשית מה שהיית צריך לעשות ושרדת
ויצאת או אתה לא
וגמרתם במיכל ההתחדשות
וכמה
זמן שלקח להתאושש
מהפציעות שהייתם שם ואז זה
יחזור לאותו הדבר כי
לא עברתם
וכך הם היו עושים את זה עד אתה עובר
אולי
הם עלולים לגרום לך לעבור חמש או שש
פעמים מסיבה נכונה ולא
הייתה חריזה או סיבה לזה אולי אתה
באמצע
אימון נוסף והם ימשכו אותך לכמה
ימים למשהו אחר לא
היה
מבנה לא הייתה המשכיות זה היה
כאוס תמידי אף פעם לא נתנו לנו
להיות על בסיס יציב תמיד היינו
בגחמה שלהם
שכן לא היינו אנשים שחשובים
היינו נכסים היינו כלים שהיינו
בבעלותנו
ומוות לא היה אופציה
שהם כל הזמן חיזקו הרעיון
שהם הבעלים שלנו והם יכולים לעשות מה
לעזאזל שהם רוצים לנו
ולא היה שום דבר שמותר לנו
לעשות עכשיו
אחד הכישורים שהיו לי היה
היכולת לפוצץ לאנשים את הראש
או לעצור את הלב שלהם
ותירגלתי את זה על המטומטמים שהריצו את
התוכנית
כשהם גילו שאני יכול לעשות
את זה בגלל שעשיתי להם את זה
והם לא שמחו לצאת מהטנק של
הרג'ין
הם בכלל לא שמחו לצאת
מהאזור כי אתה יוצא
עם זיכרון מלא של מה שקרה לפני
שנכנסת
אז אתה זוכר איך נהרגת
מיד
כשיצאת
אתה זוכר איך נהרגת ואתה
זוכר איך זה הרגיש
ועשה את זה
וכך רמות הכעס ממש גבוהות
אסור היה לנו לכעוס
אלא
שבשלב מסוים הבנת שהכעס הזה
יפעיל את
כלי הנשק הפסיוניים
אתה יכול לתעל את הכעס הזה ליכולת
ולהשתמש בו נגד האדם שאתה
כועס עליו
וזה היה כמו פריצת דרך גדולה
ללמוד לתעל את האנרגיה הזו והם
נתנו את הרושם שהם כועסים
עליי
בסדר
אבל אולי
הם שיקרו הרבה,
כלומר,
אני לא יודע איך לנסח את זה חוץ מזה
שהם שיקרו הרבה
הם יגיד לך טוב אם תעשה את זה
אז אנחנו ניתן לך את זה
ואז לעולם לא תקבל את זה
ולא הייתה חיבה לא היה
כבוד לא היה לא
אתה יודע את כל הדברים שילדים קטנים
צריכים אני מתכוון אתה אבא אתה יודע מה
ילדים קטנים צריכים לא קיבלנו מזה
אז
לא אהבו אותנו עינו
אותנו
לא חיממו אותנו
לא קיבלנו שום דבר מהדברים שילדים
צריכים בדרך כלל
אתה יודע
אחרי
ההתעללות שלי עם
התוכנית וההתעללות שלי עם ההורים שלי
כשהיו לי ילדים משלי
הייתי יושב שם במצב וחושב
מה אמא ​​שלי הייתה עושה
ואז עושה בדיוק ההיפך
שהדרך שבה גידלתי את הילדים שלי הייתה
ההיפך ממה שעשיתי גדלו
והם גדלו והם שלושתם
נשואים ושלושתם
מפרנסים את עצמם ואף אחד מהם לא
בכלא והם אנשים טובים
אז
ההפך ממה שגדלתי
התברר כטוב ביותר תכנן
אז אממ
הניסיון שלי בלנגלי לא היה
משהו שהייתי מאחל לאויב הגרוע ביותר שלי
זו האמת הכנה
ואם הם עדיין עושים משהו
כזה למישהו
צריך להפסיק את זה
אתה חושב שהם עדיין כאלה
היו לי
אנשים מאנשים אחרים סיעות אומרות לי שזה
הופסק
שזה נחשב לבזבוז של נכסים חשובים
כי כל כך הרבה מאיתנו מתו
ואני מסכים עם ההערכה הזו
אבל
בקבוצת ssp יש לי יותר מדי
צעירים בשנות ה-20 לחייהם
שמגיעים אליי
עם זיכרונות דומים
עבורי להאמין שזה הפסיק
ואלה לא רק אמריקאים אלה
מכל
העולם
אממ
חלק
מחלק ניכר מהם אנגלית היא
שפה שנייה עבורם אז אלו
לא
רק
אנשים דוברי אנגלית
אלה
מכל
מקום
[מוזיקה]
אממ
המשותף הגדול ביותר
הוא שיש
להם
מרווינגיאנים
באילן היוחסין שלהם
אז אירופאים משהו נכון אירופאים
או
בכל מקום, אני מניח
שהמרתים היו לפני 1500 שנה
האנשים האלה הסתובבו הרבה
כדי שהם יכלו להיות בכל מקום
בכל מקום שהאירופאים אי פעם הלכו,
וזה בכל מקום על פני כדור הארץ.
אממ
אז ה-et's שם אז
המנטידים והאפורים
האם אי פעם
היית אי פעם באותו
סביבה איתם ומה אתה
זוכר
מה היה התפקיד שלהם שם מה הם
עשו מעולם
לא ראיתי אותם מחוץ
לאזור המשרדים אוקיי
הם לא היו מעורבים בעבודה היומיומית
אממ
אבל כן ראית אותם
בבניין איפשהו אוקיי ראיתי
שבאותה קומה בבניין
הפעמים היחידות שאי פעם יצאתי מהקומה הזו
היו כשהייתי נלקח למונטוק
והבאנו חזרה
ואז כשעזבנו
לנסוע לניו יורק
יש שער קפיצה על לונג איילנד
ולקחו אותנו לשם אממ.
ככה הגענו למאדים
וההוויה של הנאגה הייתה היא אה היא
אמרת שהיא כמו
כמו כמו מדענית בעצם איתם,
אתה יודע מה היא עשתה
ספציפית לא
אין לי מושג מה היא עשתה
שם ספציפית אבל היא אמרה לי טלפתיה
שבסופו של דבר זה יהיה בסדר
אז מה שזה לא אומר
הרבה ומספרים לבני אדם דברים כאלה
רק כדי להרגיע אותך נכון
כי
יש לנו אנרגיה רגשית
שהיא סוג של נפץ
במיוחד
כשהיא פוגעת בישות שהיא לא לגמרי תלת מימדית,
קו הדם
שהם בחרו היה כזה שהוא
היברידית נורדית
ובאופן
טבעי יש לנו
יותר יכולות פסיוניות מהנורמליות
וכך כאשר הם הוסיפו את הדראקו
על זה ודלל
את
ללמד אותנו איך להשתמש בו
ולהשתמש בו בנשק
הפכנו להיות
מסוכנים לאנשי האחס בבניין
אז
אני בטוח שרוב האדיבות שלה היה
הגנה עצמית בטוח
כמה גובה היא הייתה
זקופה החלק
היה כמעט שישה רגל
והיה לה זנב טוב של 20 רגל מאחוריה
אה אוקיי
אז זה היה נחש זה היה
עמוד שדרה גדול של נחש שבסופו של דבר הגיע
עם זנב בסדר
אה-הא
ופלג גוף עליון עם ידיים ורגליים כאלה.
אוקיי רק אל תעשה רק ידיים
רק ידיים אז בלי רגליים אז
בלי רגליים
מחליקות
כן אני מתגורר בעולם שבו
נחשים ולטאות יכולים לדבר
לפעמים עם הפה לפעמים
עם טלפתיה
יש גם גברים שגובהם שמונה
מטרים ושוקקים מדברים
ו
האפורים שגובהם
בין מטר וחצי לגובה
מטר וחצי והם
לרוב טלפתיים וזהו
העולם שאני מאכלס זה
נורמלי
אני מבין שזה לא מתאים לכל אחד אחר האם היו
זוחלים בבסיס שאתה
זוכר
בנפרד אני מתכוון חוץ מהאדם הנאגה
לא בלנגלי, היה
שם זה
שהיה במונטוק אבל לא בלנגלי
האנשים המעורבים
בשבר המוח ובניצול הנשק היו כולם
בני אדם
והיו לי
המון המון המון המון המון של
אנשים מסתפקים בזה שהם רוצים לחשוב
שזה זוחלים אבל זה לא בני אדם
או גרמנים
לצורך העניין
או גרמנים נכון
אממ לא ראיתי אף גרמני היה
איש אחד שהיה לו מבטא גרמני אני לא
יודע מה האתניות האישית שלהם היה
אבל הם דיברו אנגלית
אז זה נותן לך רעיון שיש
כמו קבוצה של אנשים שעברו
הכשרה ומודעות והוקמו פרויקט
עד אז כמו מה 1960, סוף
שנות ה-50 והם היו בסדר גמור עם
זה בחוץ היה לך
היום הרגיל שלך
אמריקה
כן כן והיו אנשים כנראה
באותו בניין כמה קומות למעלה שלא
היה להם שמץ של מושג שזה קורה בכלל
שהם מתנהלים בחיים הרגילים שלהם
אז
היה ריצה קלה בנשק
תרגול
מילוי ניירת מה שלא יהיה הם עשו
האם יש
דברים רגילים של בסיס חיל האוויר
נכון אז זה בסיס חיל אוויר
עם טייסים והכל
מרחב אווירי כן
ואיפשהו בשטח יש
בניין שבמרתף
היה את זה אני לא יודע
אם הוא אפילו עדיין באותו בניין
כי זה היה
לפני 16 שנים אחורה, האם
היה איזשהו מבחן גמר
שלגשת שאתה זוכר כאילו מה זה היה
בסוף התוכנית הזאת רגע לפני
שאתה קופץ למאדים
מה קרה
זה אמר לנו שהזמן שלנו נגמר
כנראה שיש להם תוכנית חדשה הקבוצה נכנסה
בסדר
ואני זוכרת
ששמעתי את המחשבות
של הבחור האחראי
הוא נלעס
בגלל שאיבד כל כך הרבה מאיתנו
הייתי שם חמש שנים כששלחו
אותי למאדים
אז הייתי בת תשע
כשעברתי את שער הזבל איך
רבים מהם ואני היינו זה
פעם אה
בטיול האחד הזה היינו,
אני חושב שמונה או תשעה מאיתנו
במעלית שהפכה לחדר הקפיצות
אבל
זה לא אומר שהיו עוד
לפני ואחרי
אז
הלכנו משם
ונכנסנו לתוך הבניין הזה ועדיין היינו
בפיג'מה
ונכנסנו למעלית והם
אמרו בסדר זה מספיק
והיה
להם מפעיל אחד
שניהל את הפאנל
והיה פאנל
למעלית רגילה והייתה
מגלשה
והייתה פאנל עבור
שער הקפיצה
אז אתה מתכוון שזה לא היה בעצם
במעלית רגילה
לא
בסוד כמו מארזים
זה היה במעלית בפועל בבניין
על לונג איילנד בניו יורק
ואתה יודע
שזה לא בניין האמפייר סטייט בסדר
אבל זה היה גדול מספיק כדי שיהיה לו
מעלית בשנת 1964.
וזה היה ממש על הנהר ומתחת
לגשר
התמונה היחידה שראיתי מאותה
תקופה זה היה בית חולים
שיסביר למה לאף אחד לא אכפת
שאנחנו מכשולים
ואמרו לנו להצטופף באמצע
ולא לגעת בקצוות
לא לגעת בקירות
כי הקירות קצת הפכו
למראה של מנהרת זמן
וזה עבר מאחור
וזה לקח בערך 20 דקות והיינו
במא
היינו באטלס פרימה במאדים
כאשר בזמן שהלכת יכולת לראות
מה קורה מסביבך כך
חלל ההיפר איך
שהוא נראה
הוא נראה יותר כמו
המנהרה ממונטוק, שם היו לו
הלוביות כן
אז זו הייתה וריאציה של זה טכנולוגיה
ולא יכולת לדעת היכן
בעצם
נגמרת תא המעלית ואיך כמו
כשהיא הפכה למנהרה הזו
לא יכולת
לראות
כשהיא פיזית ואז זה לא היה
נכון זה היה כמו בכל העולם
זה פשוט בערך
אתה יודע
אם היינו היינו באמצע
כולם ביחד
אני מתכוון
שאתה מכיר ילדים שמונה או תשעה
ילדים קטנים מצטופפים יחד והקטנים
ביותר נמצאים בפנים הם כמו תשעה
ואנחנו אמורים לגעת אחד בשני
יאללה
אחרי שאנחנו מושכים אחד את השני באימון
יאללה תתחילו אמיתי זה לא קורה
אז אממ
היינו באמצע אבל רק
כשהקירות נראו
להתמוסס באמת נתקענו אחד על
השני
וזה היה יותר
הגנה עצמית כן אז
אז
20 דקות מהנכון הזה
20 דקות של זה כן
ואז היינו
בפרמיה של עלי