הבית שלי
האי שלי
ארון הקודש שלי טירת האור השמורה שלי
מקדש האהבה שלי
שבו האדם עולה למרומי השבילים
משורר כאן
בבית רוחי הרחק מהעולם ההמולה
משאלות נשמה 1
האושר של אתר כוכבים לו
רוחי העתיקה עולה בלילה
נודד כוכבים והבהב אור
נרות
אני ממריא בחושך הכפור ועולה
לשמים עם ניצוץ מכונף חסר גוף
אני מקשיב עם הלב לקולות של כוחות ההיררכיה
שְׁמֵימִי
העולם ו
אין להם ספירה ואין להם גבול
כל מה שנסתר לעת עתה מרגשות נלהבים
נשמות וגופים
בבית יש אור דועך באמצע
מנזר שמור ומואר עם עצמו
מאות שנים עברו מושיע לה
אני מתאמץ עם הלב ואין לי דרך
מכשולים מחכים לי שם, המשפחה שלי בבית שם
אַבָּא
שבו כולם שמחים לראות אותי מאיפה מעודף יופי
ומתהפכות על ידי האור האלוהי
מאפיינים
נשמתו של משורר עייף
קבוצות כוכבים לרכב על קרח ושביטים אורחים
מנזר הנצח שאליו אני הופך
האור מלמעלה ואני נעשה
חלבי היקר ואין לי סוף
כאן בזוהר משרת התהילה של האב
חוליית טבעת אוניברסלית בשרשרת הקוסמוס
סמכויות
אני עומד מול אלה שאין להם גבולות שמביאים לעולם
חושך טוב ולבך בכור היתוך
אני מכניס את הנצח אל האינסוף
בבוקר באובך כחול כמו אלוהים
מכריז על היקום בפני הצעיר שאני הולך למטה
לעולם אל הבית הארצי
[מוּסִיקָה]