[מוּסִיקָה]
שמי ניארה ושירתתי ב
חיל האוויר האמריקאי מ-1979 עד 83
במשך שנים הייתי מפעיל מכ"ם לטילים
אוויר כדור הארץ ורק לאחר 10 שנים
אחרי הפיטורים גיליתי את זה
קרה לי
יום אחד דיברתי עם חבר ו
חשבתי לעזאזל, אני לא זוכר כלום משלי
שירותים שם וכאשר עברתי רגרסיה
המטפל אמר שאני רוצה שתלך ל
רגע שאתה מחשיב בו כחשוב
ינואר 1980 עמדתי על הרציף
טנדר מכ"ם היה הלילה בו הייתי
אימה ובשמיים היו צלחות איתי בפנים
היו די הרבה אנשים באוטובוס
כנראה בערך 15 אנשים שהרגע נכנסת אליהם
עלה לאוטובוס ולא ניסה לעשות דבר
כדי שלא יירו עלינו והוא אמר
יהיה רגוע שלוש פעמים בלי
עם קול רגשי ואור אחד
בתנועה הוא הזריק לי בצד ימין
אני לא זוכר את הכאב אני זוכר מה הרגשתי
כאילו אתפרק למולקולה וגם וגם
השומרים האלה אנסו אותי בזמן
8 האנשים האחרים צפו אני פשוט
יצא
בין שמונת האנשים האלה שצפו
זה היה אפור והוא חשב לעצמו
למה האנשים האלה עושים את זה לאחד מהם?
שלהם ושל כל הרעיונות על המדינה
איפה גרתי ולאן הלכתי
לְהִתְפּוֹרֵר
יותר סביר
עם אישונים אנכיים אני פשוט
קפא מפחד במקום כשראה אותו
חייך ואמר להתראות כשאתה
תחזור יקירי תהנה שם
ירח
אמר החייזר לאחד שלי
קצינים שאין לכם מושג מי אתם
שמור כאן אתה מבין שכל זה
כן שלחת חזרה לאנשיה
החלטתי הכל אני לא אתן לזה לקרות
לשלוט בחיי כי זה הכל
זה כמו לרוץ במעגלים במרדף
צל אני חושב שאני אחד מאלה
משוטטים שהם מדברים עליהם
בא לכאן כדי לקבל משהו מסוים
חוויה שאני מרגישה שאני מבקרת באיזושהי
אוניברסיטת החלל הבנתי שאני
עשה חוזה לפני שנולד
בחיים האלה שאליהם הגעתי לכאן
לקבל את כל החוויה הזו ואז כולם
מֵידָע
הניסיון שלי מועבר הלאה
והדבר הכי חשוב בכל המסע שלי
זה להתגבר על פחד שאנחנו יכולים לקחת
להפוך את הכוכב הזה למה שאנחנו
אנחנו רוצים לראות את כל המהות של הדרך הרוחנית
זה אמיתי
[מוּסִיקָה]